Hei.
Bathsheba Everdene.
Bathsheba.
Det navnet har alltid virket rart. Jeg liker ikke å høre det uttalt.
Foreldrene mine døde da jeg var barn, så jeg kan ikke spørre hvor det kom fra.
Jeg har blitt vant til å være alene.
For vant, hevder enkelte.
320 KM UTENFOR LONDON
For uavhengig.
FJERNT FRA BYENS LARM
Frøken!
Skjerfet mitt.
Jeg mistet det.
Du må være bonden Oak.
Gabriel, ja.
Tante har fortalt meg om deg. Jeg jobber på gården hennes i vinter.
Dette er din eiendom.
Jeg begår eiendomskrenkelse.
Du er velkommen her.
God ettermiddag, bonden Oak.
God ettermiddag, frøken.
Høyre, George.
Venstre, George! Nok, George!
Nok!
Stopp. Stopp.
George, stopp.
Venstre!
George, venstre!
Unge George vet ikke når han skal stoppe.
Hva heter denne?
Gamle George.
Så du synes jeg er morsom?
Du store, det er hr. Oak.
...og etter det skulle hun bli guvernante. Men hun var for vill.
Har alltid vært det.
Frøken Bathsheba Everdene.
Jeg har med et lam til deg.
Å.
Takk, hr. Oak. Han er så nydelig.
Han ble tidlig født og overlever ikke vinteren,
så jeg tenkte du ville ale det opp i stedet.
Takk, det var snilt.
Jeg lager litt te.
Jeg kom ikke på grunn av lammet. -Snakk videre.
Frøken Everdene, jeg ville spørre
om du vil gifte deg med meg.
Jeg har aldri spurt noen før.
Nei.
Det håper jeg da.
Tja...
Kanskje jeg... Jeg burde...
Kanskje jeg burde gå. -Hr. Oak, det er ting jeg må tenke på.
Venter noen på deg?
Nei, men det betyr ikke at jeg vil gifte meg med deg.
Adjø, da.
Hr. Oak!
Hr. Oak! Vent!
Jeg sa ikke at jeg ikke ville gifte meg med deg.
Jeg har ikke tenkt på det.
Jeg eier 400 mål og 200 sauer.
Hvis jeg betaler ned lånet, er gården vår.
Du kan få et piano om et år eller to.
Blomster og fugler og en ramme til agurker.
En baby eller to.
Hr. Oak... -Eller flere.
Jeg vil alltid støtte deg.
Hr. Oak, jeg ønsker ikke en ektemann.
Jeg vil ikke bli en manns eiendom.
Jeg kan gjerne stå brud i bryllup, hvis det ikke medfører en ektemann.
Det er tullprat.
Du har flere midler enn meg, hr. Oak.
Jeg har utdannelse og ingenting annet.
Du kan få en som er mye bedre enn meg. -Det er ikke grunnen.
Jeg er for uavhengig for deg.
Om jeg skal gifte meg, ønsker jeg noen som kan temme meg, og det kan du aldri.
Du ville lære deg å forakte meg.
Nei.
Aldri.
Adjø, frk. Everdene.
Hva er det, gamle gutt?
Bli her.
Bli her, gamle George. Bli her.
George!
Nei!
Den er bare deres.
Vi liker ikke å gjøre dette.
Vi ønsker deg alt godt, hr. Oak.
Bathsheba.
Hva er det?
Kjære deg. Det er testamentet til din stakkars onkel.
Hva står det?
Les det.
Les!
Han har etterlatt alt til deg. Alt er ditt.
Du store.
Pass på deg selv.
Gå nå.
Adjø.
Hvem blir med, karer?
Hvem av dere flotte karer tar på skarlagenuniformen
og tjener med stolthet dronningen og nasjonen?
Se verden.
Still dere fint i rekke, mine herrer, der fremme.
Herren med stråhatt, kom frem, sir.
Det er elsklingen min.
Du, sir, ved siden av den pene kvinnen.
For en sterk mannsfigur.
Bli med oss, sir.
Gå. Du blir en flott soldat.
Alltid plass til en mann som deg. -Det er et tak over hodet. Mat.
Hvem vil ha god lønn?
Unnskyld.
Du kan prøve Weatherbury. Hvis du ser etter jobb,
er det en gård som sårt trenger hjelp.
Det skal jeg. Takk.
Du burde ha en kappe på en slik dag.
Francis tar seg av meg.
Vi skal snart gifte oss.
Adjø.
Kom igjen, god lønn. Gjør familien stolt.
Kost, losji. Hvem blir med?
Gå og vekk de andre gårdene!
Få dem ned hit! Vi trenger flere folk!
Vi trenger flere menn nå! Vekk dem!
Hent Smith-brødrene først.
Dra til sikkerhet, ilden sprer seg!
Hvem har ansvaret?
Vi mister høystakkene! Høystakken er tapt.
Vi må redde fjøset. Hjelp meg!
Kom igjen, hent mer vann! Hent mer vann!
Vi må skyve denne ut. Kom igjen! -Skyv!
Skyv!
Kom igjen, skyv!
Alle sammen ut!
Vann! Mer her borte! Fjøset brenner!
Få ut sekkene, taket vil kollapse!
Hva gjør han der oppe?
Mister vi fjøset, mister vi alt.
Joseph, kom med de kostene, så ordner vi dette.
Stram dere opp, karer, bonden er her.
Hr. Oak, er det deg?
Kanskje du ønsker en sauegjeter, frue?
Jeg skylder deg stort, hr. Oak.
Hadde jeg mistet dette, hadde jeg mistet gården min.
Gården din?
Arven min. Hjemmet mitt også, en stund etter at foreldrene mine døde.
Da onkelen min gikk bort, etterlot han den til meg.
Den er litt utslitt nå,
men dette var en gang den fineste gården i mils omkrets.
Og jeg akter å gjøre den til det igjen.
Kanskje du synes det er latterlig.
Jeg har ikke lenger råd til det.
Jeg er lei for å høre om tapet ditt, hr. Oak,
men hvis din motgang og min medgang gjør deg forlegen...
Ikke i det hele tatt... Frue.
Billy Smallbury? 9 og 8 pence.
Joseph Poorgrass?
Gå, Joseph. -Kom igjen, gutt.
Av med lua.
Hva jobber du med, Joseph? -Diverse ting.
Og om våren skyter jeg kråkene og hjelper med griseslakt, sir.
Jeg mener frue.
7 og 9 pence. Og ytterligere 9, siden jeg er ny.
Takk, frue.
Fanny Robbin?
Hvor er Fanny Robbin?
Hvor er hun?
Hun har rømt, frue.
Hun har stukket av med en soldat, frue.
Ikke en soldat, en sersjant.
Forvalter Pennyways?
Her er 10 shilling og ytterligere 10.
Hvorfor det?
Dette avslutter forholdet vårt. Du er avskjediget.
Unnskyld, frøken?
Da onkelen min levde, var dette en god, produktiv gård.
Etter at han døde, har den falt i ruiner.
Hør her, frøken.
Du kan ikke bare kvitte deg med folk.
Jeg skal ikke ha forvalter, men styre alt selv.
Hr. Pennyways, kan du høre på meg i et øyeblikk?
Hr. Pennyways, en brann ødela nesten fjøset, og du var ikke til stede.
Jeg har ikke bruk for en mann som deg, hr. Pennyways.
Du er avskjediget.
Dere bør komme dere ut mens dere kan.
Dere har møtt vår nye sauegjeter, hr. Oak.
Forstår du pliktene dine, hr. Oak?
Hvis ikke så spør jeg, frue.
Fra nå av har dere en frue, ikke en herre.
Jeg vet ikke om jeg duger til gårdsdrift, men skal gjøre mitt beste.
Ikke tro at fordi jeg er kvinne,
ser jeg ikke forskjell på gode og dårlige aktiviteter.
Jeg har stått opp før dere våkner.
Jeg er i åkeren før dere står opp.
Jeg akter å forbause dere alle.
Tilbake til arbeid, takk.
Kanskje jeg burde vente her?
Nei.
Tullprat, Liddy. Du er ledsageren min.
Alle disse? -Alle sammen.
Hodet høyt, Liddy. Om de stirrer, ikke nøl.
Husk: Vi har like stor rett til å være her som andre.
God morgen.
Liddy, kan du legge frem alt? -Ja, frøken.
Mine herrer, skal vi fortsette med handelen?
Vær så god, sir. Tar du på det, kjenner du kvaliteten.
Det er godt korn, frøken. -Takk.
Kanskje vi burde gå, frøken.
Det er ikke like bra som dette. -Det er bra, det skal du ha.
Valget er ditt. Vil du et annet sted... -Nei...
Bonden Stone?
Jeg er frk. Everdene. Bonden Everdenes niese.
Han snakket om deg med stor beundring.
Du kan så klart prøve et annet sted,
men jeg tror du vil se at kornet er like godt som alltid.
Hr. Stone? -Hvor mye?
5 pund per quarter. -3 pund og 10 shilling.
Det er samme korn, hr. Stone. Du betalte onkelen min 5 pund.
3 pund og 10.
Denne herren vil betale korrekt pris.
Visstnok ikke.
4 pund. -4 pund og 10.
4 pund og 5.
Kanskje jeg burde gå videre.
Liddy, kan du hjelpe med denne herren? -Så klart.
Kanskje du vil ha en prøve?
Hvor mye? -5 pund per quarter.
Greit.
4 pund og 10 shilling.
Han er rik, han er kjekk. Han driver de lokale jentene fra vettet.
Taylor-søstrene jobbet med ham i to år.
Jane Perkins brukte 20 pund på nye klær,
og kunne like gjerne ha kastet pengene ut vinduet.
Da han var ung, sviktet visst kjæresten ham.
Det sier folk alltid.
Kvinner svikter ikke menn. Menn svikter oss.
Sviktet noen deg, frøken?
Så visst ikke.
En mann fridde til meg en gang. For lenge siden.
Men jeg var for hvileløs til å binde meg.
For en luksus, å ha et valg.
"Kyss foten min, sir, ansiktet mitt er for viktige munner."
Det var ikke sånn.
Hvorfor ikke?
Elsket du ham?
Nei, men jeg likte ham godt.
Uansett er det umulig nå.
Hr. Boldwood.
Ikke skyt meg.
Jeg aktet ikke å skyte deg.
Jeg er frøken Everdene. Naboen din.
Bonden Everdenes niese.
Jeg skjøtter gården alene nå. Har du hørt det?
Ja, du vil sikkert gjøre det godt.
Under forholdene.
Ja ja... Som du sier, er vi naboer.
Se hva jeg har her.
Hva er dette? -Hør her.
Roser er røde, fioler er blå.
Nelliker er søte, og du er likeså.
Det er et valentinskort. Jeg skal sende det til Joseph Poorgrass
for å se panikken i det dumme ansiktet hans.
Stakkars gutt. Er det ikke litt rart?
Hva med... Hr. Oak?
Nei. Ikke hr. Oak.
Tenk om vi sendte det til hr. Boldwood.
Som overså deg sånn, oppesen og alt.
Hr. Boldwood?
Kanskje ikke.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg tror ikke han skjønner humoren.
Kanskje ikke, kanskje det er for mye.
Hr. Boldwood. -Du har rett. Kanskje det.
Vi avgjør det med et kast.
Liddy!
Kom igjen.
Åpen, Joseph. -Nei, Jan Coggan.
Åpen, Jan Coggan. Lukket, Boldwood.
Roser er røde, fioler er blå. Nelliker er søte, og du er likeså.
Sersjant Troy, 11.00. -Ja, sersjant Troy. Og?
Frøken Fanny Robbin. -Velkommen. Kom frem.
Hvor er hun? -Jeg vet ikke.
Her kommer hun.
Beklager forsinkelsen, gamle gutt.
Ikke lenge igjen.
Kjære forsamling, vi er samlet her i dag i åsynet...
Jeg kan bare vente i noen minutter til. -Hun kommer.
Hva tror du at foregår?
Jeg tror ikke hun kommer, gamle gutt.
Kom igjen. Gå nå. Sånn ja. Gå.
God morgen, kjære. -Kom igjen.
Ta dem med inn, John.
Frk. Everdene er her, så dere bør gjøre deres beste. Det gjelder deg, Coggan.
Hysj med deg, Liddy.
Hva gjør du?
Kanskje du vil hjelpe?
Tror du ikke jeg gjør det? -Nei.
Kom hit.
Der, hun kommer uti.
Godt jobbet, frue.
Unna vei. Du, Joseph. Joseph, se.
God morgen, hr. Boldwood.
Frk. Everdene, hr. Boldwood lurte på om han kunne få et ord med deg.
Hr. Boldwood. Så klart.
4000 mål. En blanding av dyrket mark og beite.
Med grense til Everdene.
Frukthage. Drivhus.
Jeg har noen interessante griser.
En annen gang, kanskje.
Takk.
Huset ditt er veldig vakkert.
Hr. Boldwood?
Frk. Everdene.
Jeg vil
veldig gjerne, mer enn noe annet,
ha deg som kone.
Frk. Everdene, gift deg med meg.
Jeg...
Jeg føler...
Selv om jeg respekterer deg høyt,
har jeg ikke de følelsene som ville gitt meg grunn
til å ta imot tilbudet.
Jeg har blitt skuffet før,
men jeg ville ikke ha spurt nå hvis jeg ikke hadde
blitt ført til å tro...
Med mindre jeg tar feil.
Valentinskortet.
Nei, du tar ikke feil, men jeg burde ikke ha sendt det.
Beklager, det var ubetenksomt å forstyrre sinnsroen din.
Var det en spøk?
Nei. Ikke en spøk.
Ikke akkurat det. Det var... Forhastet.
Jeg skjønner.
Kanskje du synes jeg er for gammel?
Men jeg kan ta bedre vare på deg enn en på din egen alder.
Det kan du nok... -Jeg kan beskytte deg.
Du skal få kjoler,
en gigg. Piano.
Jeg morer deg.
Nei.
Men...
Jeg har et piano.
Og jeg har min egen gård.
Og jeg har ikke behov for ektemann, selv om tilbudet beærer meg.
Jeg tror jeg vil hjem.
Ja, jeg...
Jeg får noen til å kjøre deg.
Hr. Boldwood, jeg har gjort deg ulykkelig. Det var slemt av meg.
Kan du overveie det?
La meg tenke.
Ja.
Ja, du skal få tid.
Jeg kan vente.
Du jobber sent, hr. Oak.
Kan du lære meg?
Her.
Snurr skiven.
Gi den helling, sånn.
Og la den forsiktig gli. Snurr på skiven.
Litt raskere. Sånn. Svært bra.
La den gli. -Jeg, den...
Den hekter seg fast.
Jeg ville spørre...
Sa mennene noe om hr. Boldwood i dag?
Ja. -Hva sa de?
At dere ville gifte dere innen året var omme.
Kom igjen.
Jeg vil du skal bestride det, overfor mennene.
Bathsheba... -"Frk. Everdene", takk.
Hvis hr. Boldwood snakket om ekteskap,
skal jeg ikke skrøne bare så du blir fornøyd.
Jeg ba deg bare nevne at jeg kanskje ikke skal gifte meg.
Det kan jeg si. Men jeg kan også si hva jeg mener om det du har gjort.
Det tror jeg nok, men jeg ønsker ikke din oppfatning, hr. Oak.
Det har du vel rett i.
Hva er oppfatningen din?
At du fortjener kritikk for å spille puss mot en mann som hr. Boldwood.
Handlingene dine var under din verdighet.
Uverdig? Kan jeg spørre hvordan jeg var uverdig?
Da jeg avslo deg, kanskje?
Jeg har for lengst gitt opp den tanken. Og det ønsket.
Men fører du en mann bak lyset når du ikke er glad i ham, er det uverdig.
Jeg kan ikke la en mann kritisere min private oppførsel.
Vennligst forlat gården når uken er omme.
Jeg vil helst dra nå.
Så gå. Jeg vil aldri se ansiktet ditt igjen.
Greit, frk. Everdene.
Ptro, sånn ja. Sånn.
Hva feiler det dem?
De kom seg ut og spiste nykløveren. Det gjør dem oppblåste.
Hva gjør vi nå? -Ingenting. Flokken er fortapt.
Kommer de til å dø?
Mest sannsynlig. -Enda et dødsfall her, frue.
Bare én måte å redde dem på. Du må stikke et redskap i siden på dem.
En hul tube. Med nål inni.
Kan du gjøre det?
Denne lever fortsatt. -Nei.
Kan jeg? -Herregud, nei.
Bommer du med 2 cm, dreper du søyen.
Ikke engang en sauegjeter kan, som regel.
Hvem da?
Gabriel.
Gabriel!
Gabriel Oak, vent!
Frk. Everdene trenger deg.
Hvorfor er du alene? Fant du ham?
Ja, frøken.
Så hva sa han?
Han sa...
Joseph?
Han sa du må gå selv og høflig be om ham på skikkelig vis.
Hvordan våger han å være overlegen? Jeg nekter.
Han sa du ville si det. Han ba meg svare: "Man kan ikke velge og vrake."
Hr. Oak.
Gabriel.
Ikke forlat meg, Gabriel.
Jeg trenger din hjelp.
Lag plass til meg.
Jeg vil se. -Ikke begynn, Liddy, vær stille.
Finn punktet.
Mellom ribbena.
Herre! -Nei, nei, nei.
Nå...
Jeg ser hjerteslagene hans.
Kom igjen. -Kom igjen, jenta vår.
Kom igjen.
Hun klarer seg. Hun klarer seg. Går det bra? Rolig, Pixie!
Legg meg ned
Der ingen ser meg
Der ingen finner meg
Der ingen kan skade meg
Stille, er dere snille.
Tidlig en morgen Mens jeg var ute på tur
Så jordene og engene Så grønne og fagre ut
Fuglene sang så fint
Så vakkert og sjarmerende
Så tidlig om morgenen
Ved dagens gry
Frøken. Hr. Boldwood er her.
Takk. Takk, Jan. Jan, takk.
Hr. Boldwood. For en hyggelig overraskelse. Blir du med?
Hyggelig at du kom, sir.
En sang, frue.
Jeg har ikke sangstemme.
Kom igjen, frue, du har nydelig stemme.
Kom, alle pene og ømme jenter
Som blomstrer i sin beste alder
Forsiktig, forsiktig, vokt den vakre hagen
Ikke la menn stjele timian
For når timianen er borte
Bryr han seg ikke lenger
Og hvert et sted hvor timianen ble sløst bort
Vil bli gjengrodd og glemt
Gartnerens sønn ventet på tur
Tre blomster ga han meg
Den rosa, blå og fiolette
Og det røde, roserøde treet
Men jeg takket nei til den røde rosebusken
Og fikk et piletre
Så hele verden kan se
At min elskede sviktet meg
Jeg syntes vi hørtes bra ut. -Jeg også.
Vi ville vært en god duo.
Jeg ville takke fordi du ikke kom med den henvendelsen igjen.
Det har ikke vært enkelt.
Skal jeg følge deg tilbake til huset?
Nei, jeg liker å gå rundt gården hver kveld og sjekke at alt er trygt.
Da kan jeg bli med deg.
Jeg har gjort det alene mange ganger.
God kveld, hr. Boldwood. Du har vært svært snill. Hyggelig å treffe deg.
Hvem er du? -Beklager. Jeg har visst gått meg vill.
Vi sitter fast. Er du skadet?
Nei. -Jeg leter etter Weatherbury.
Jeg håper jeg ikke skremte deg. -Vi har blitt festet sammen.
Tillat meg. -Nei. La meg gjøre det selv.
Kan du løfte foten din litt?
Ikke stirr.
Jeg tror ikke jeg har sett et så vakkert ansikt før.
Du burde ikke være her. Gi meg lampen.
Dette ser ut som en imponerende avling.
Frøken...
Se.
Hvem er han, Liddy?
Sersjant Francis Troy. Adelsmann, veldig lovende. Velkledd og i god form.
Godt utdannet. Mye godt ble forventet av ham.
Han kastet bort alt for å bli soldat.
Jeg godtar det ikke. -Hva gjør du, frøken?
Jeg skal be ham om å dra.
Sersjant Troy, jeg må insistere på at du drar nå med det samme.
Jeg kan ikke.
Kan du bli med meg?
Hvorfor er du sint?
Vær så snill.
Det jeg sa eller måten jeg sa det på? Du må da vite det.
Det må finnes en mann som sier at du er vakker.
Ikke opp i ansiktet mitt, men... -Men du har en som kysser deg?
Jeg har aldri blitt kysset.
Hvorfor kunne du ikke bare ha gått forbi uten å si noe?
Tilgir du meg?
Nei. -Hvorfor ikke?
Fordi tingene du sier...
Jeg sa at du er vakker.
Jeg lurer på om du kjemper like godt som du snakker.
Bedre.
Møt meg... I morgen.
Jeg kan ikke.
Vil du ikke?
Jo, men...
Da må du. -Jeg må ikke.
Ingen får vite det.
Gå nå, er du snill.
I morgen.
Klokken åtte.
Ryddingen i bregnene.
Stoler du på meg?
Ja.
Jeg gir deg mitt ord som soldat: Jeg skal ikke skade deg.
Sverdet er sløvt,
men du må ikke vike tilbake.
Jeg skal prøve å la være.
Du skar av håret mitt.
Dette sverdet kan flå deg levende.
Men du sa at jeg var trygg. -Og det var du. Helt trygg.
Jeg ga deg mitt ord.
Nå tar jeg dette.
Frøken Everdene.
Kan jeg slå følge med deg?
Jeg går helst alene.
Du burde ikke ha noe å gjøre med ham.
Han er ikke god nok for deg.
Han er en hyggelig mann.
Jeg tror ikke det. -Hvorfor ikke? Hva har du hørt?
Du kjenner ham ikke. Det er bare rykter.
Fordommer fordi han er soldat. -Jeg liker soldater. Men ikke ham.
Jeg tror ikke han har samvittighet.
Hold deg unna. Ikke hør på ham. Ikke tro på ham.
Bli kvitt ham.
Hvorfor bryr du deg?
Jeg er ikke dum nok til å tro at jeg har en sjanse nå som du er meg så overlegen.
Men ikke tro at det er nok for meg å være et null hele livet.
En dag skal jeg forlate deg. Vær sikker på det.
Men akkurat nå er du for viktig for meg til at jeg lar ham ødelegge deg.
Så hvis det ikke gjør noe,
blir jeg ved din side.
God kveld.
Hr. Boldwood Nedre Weatherbury-gård
Hr. Boldwood,
du har vært en god venn disse månedene.
Det er fordi vennskapet vårt er så viktig for meg at jeg skriver til deg.
Frieriet ditt beæret meg, og jeg har overveid det,
men jeg må fortelle deg at til min forbauselse
har jeg ombestemt meg,
og jeg kan ikke ta imot tilbudet ditt.
Jeg visste ikke om du kom til å være her.
Hvor skulle jeg ellers være?
Er du klar?
Er du sikker?
Hvordan låter dette?
Fru Bathsheba Troy.
Går det bra?
Gå nå.
F.T. & B.E. GUD VELSIGNE DEM
Mine herrer. Damer og herrer.
For ikke lenge siden hadde jeg gleden av
og var heldig nok til å treffe denne engelen.
Husfruen deres.
Nå står jeg foran dere som ektemannen hennes,
herren deres
og den stolteste mann dere noen gang vil se.
Så fyll glassene deres
og skål for min vakre kone,
fru Bathsheba Troy.
Frk. Everdene, det blir storm.
Oak, din store tosk. Til meg.
Det blir storm. Vi må beskytte høystakkene, ellers mister vi avlingene.
Jeg trenger 5 eller 6 menn i en time, ikke mer.
Frank, kanskje vi burde... -Nei. Kjære, vi har bryllupsfest.
Det regner ikke i kveld. Konen min forbyr det.
Unnskyld meg.
Venner!
Én siste ting.
Jeg er kanskje ikke lenger sersjant Troy,
men jeg er fortsatt soldat på denne ene måten!
De beste flaskene med konjakk,
trippel dose til alle menn.
Skål! For helsen deres!
"Pene Polly, pene Polly Jeg er på frierføtter"
Hun sier: "Kryp gjennom vinduet
"Så setter vi i gang Legg beinet over meg, gjør det nå"
"Å, buksen er trang Og jeg kan ikke åpne den"
"Det ligger en kniv i vinduskarmen, kjære Bruk den nå
"Og legg beinet over meg..."
Omtrent 40 uker senere kom det vakre barnet gråtende
Angret aldri på den krypingen
"Legg beinet over meg, over meg..."
Gabriel!
Hva kan jeg gjøre?
Det er for farlig!
Jeg kommer opp!
Kom igjen.
Hold den nede.
Det har ikke begynt å regne.
Det kommer.
Kom igjen, ta tak i meg! Kom hit. Kom hit.
Gabriel, jeg har vært en tosk.
Jeg har alltid foraktet tåpelige jenter
som blir begeistret av smiger i skarlagenuniform og...
Og nå har jeg gjort det jeg sverget jeg aldri skulle gjøre.
Men han fortalte meg om en annen kvinne...
En vakrere kvinne som han hadde elsket før, og jeg taklet det ikke.
Så et sted mellom sjalusi og distraksjon giftet jeg meg med ham.
Jeg vil ikke høre hva du mener om dette, jeg bare...
Faktisk forbyr jeg det.
Gå og legg deg.
Jeg fullfører dette alene.
Gabriel...
Takk.
Sir?
Hr. Boldwood, sir!
Jeg ville passe på at avlingene til fruen din var trygge.
Godt jobbet, Gabriel. Hun er heldig som har deg.
Vent litt, sir.
Du virker syk.
Du burde gå hjem.
Ja...
Ja. Det skal jeg.
Oak.
Du vet at det ikke har gått bra med meg i det siste.
Jeg skulle slå meg ned i livet. Men...
Det var ikke meningen.
Jeg tror nok det
vitses om meg i området.
Men jeg vil ha én ting klart.
Hun sviktet meg ikke.
Vi var aldri forlovet. Uansett hva folk sier.
Hun lovte meg ingenting.
Og likevel,
Gabriel,
føler jeg grusom sorg.
Ikke si noe til henne.
Vi skjønner vel hverandre?
Ja, sir.
TEST STYRKEN DIN
Sitt.
Bli. Snu deg.
Kan du unnvære en mynt? -Nei.
Slå ham!
Kom igjen!
Slå ham!
Betal, hr. Troy.
Bare ta dem.
Sir, unnskyld. Kan du unnvære en mynt?
Nei.
Fanny?
Hallo, Frank.
Hallo.
Du er så blek.
Å, Frank. -Kjære, hendene dine skjelver.
Jeg trodde du sa All Souls, ikke All Saints. Jeg gikk til feil kirke.
Da jeg kom dit, hadde du gått. Og jeg klandrer deg ikke,
men det har vært vanskelig, Frank, jeg...
Ikke nå.
Konen min kan ikke se deg.
Konen din?
Fru Troy er veldig vakker.
Ikke vakrere enn deg.
Frank, du må vite at jeg er gravid med ditt barn.
Hva?
Hva om jeg sa at jeg hadde begått en grusom feil?
Men at jeg skal gjøre opp for det.
Jeg sverger på livet mitt at jeg skal finne et hjem til deg og barnet vårt.
Du har sverget før, Frank. -Nei, denne gangen... Denne gangen...
Dra til Budmouth. Bo på Union.
Arbeidsanstalten, Frank? -Bare i natt. Én natt.
Møt meg i morgen kl. 10.00 på broen.
Jeg tar meg alle pengene jeg har og finner et hjem til deg.
Du skal være trygg, min kjære. Og jeg lover, jeg lover
at jeg skal gjøre opp for det.
Sett deg i vognen.
Vet du hvem den kvinnen er?
Ja.
Hvem er hun? -Ingenting.
Sett deg i vognen.
Frank...
Kan jeg få 20 pund?
Hvorfor?
Jeg trenger det.
Hvis du fortsetter å gamble, mister vi gården.
Det er ikke til gambling. -Hva er det da til?
Hvorfor er det viktig? Det er mine penger.
Jeg jobber vel for dem?
Nei. Det gjør du ikke.
Ikke skikkelig gårdsarbeid.
Ikke gjør noe du vil angre på.
Pengene må brukes til gårdsutgifter.
Ingen feil, hr. Oak.
FANNY ROBBIN OG BARN
Dette var frk. Robbins siste kjente bosted.
Fanny var min onkels tjener, og hun skal behandles med respekt.
Kanskje vi burde ta henne med til kirken, bare for i kveld.
Nei, ta henne med inn.
Hvordan døde hun, Liddy?
Jeg vet ikke, frøken.
Det gikk rykter, men...
Fanny hadde en elskling, ikke sant?
Ja, frøken.
En soldat.
Kom og sitt oppe med meg.
Jeg gråter visst mye for tiden.
Jeg pleide aldri å gråte.
God natt, Liddy.
God natt, frøken.
Hva er det?
Hvem er det?
Jeg kan ikke bli... -Bli, bli. Bli.
Ikke kyss dem, Frank.
Jeg er fortsatt konen din.
Denne kvinnen, selv død,
er viktigere for meg enn du har vært, er eller kan bli.
Du betyr ingenting for meg nå.
Ingenting.
Fru Troy?
Jeg er redd... Jeg er redd ektemannen din har druknet.
Det er mye ansvar, sir. -Tullprat.
En mann med dine evner klarer å ha tilsyn med to gårder.
Og hvorfor skulle ikke foretakene våre ha et sterkere bånd?
Tenk på det. 8000 mål som bare du er ansvarlig for.
En del av inntektene mine.
Frk. Everdene trenger meg her. -Gården hennes prioriteres.
Jeg trenger frk. Everdenes tillatelse. -Så klart.
Jeg våger ikke å gjøre noe uten hennes velsignelse. Og
hvis det hjelper med å overbevise deg...
Har vi en av dine gamle kamerater her.
Georgie.
Måtte reise helt til Norcombe Hill for å finne ham.
Er du fornøyd?
Ja, sir, veldig.
Og jeg får snart svaret ditt?
Ja, sir.
Hei, Georgie.
Kom igjen. Kom igjen.
Gabriel, du klatrer oppover i verden.
Du må så klart takke ja. -Bare med din velsignelse.
Mister jeg gården, er det kanskje ingen fremtid for noen av oss her.
Du vet hvem jeg er lojal mot.
Du er en svært begavet mann.
Det er bare naturlig at du lykkes. Jeg vil ikke holde deg tilbake.
Takk.
Kom, Georgie.
Beklager... Jeg har forstått det slik at du har gjeld.
Din avdøde ektemann.
Kanskje vi burde endre samtaleemne.
Kanskje jeg kan hjelpe.
Hr. Boldwood, det er et vennlig tilbud,
men jeg ville aldri drømme om å ta imot penger.
Jeg er en middelaldrende mann
som er villig til å beskytte deg resten av livet ditt.
Du kan styre gården din, om du vil. Uten risiko.
Jeg betaler
din avdøde ektemanns gjeld og garanterer for økonomisk stabilitet.
Det kan være din fritidsbeskjeftigelse.
Vi må så klart vente,
for anstendighetens skyld.
Men når du er klar,
tilbyr jeg deg en tilflukt.
Trøst. En trygg havn.
Som konen min.
Du må i det minste beundre standhaftigheten min.
Det gjør jeg.
Og liker meg? -Ja.
Og respekterer meg?
Ja. Svært høyt.
Hvilken blir det? Liker eller respekterer?
Det er vanskelig for en kvinne å definere følelsene sine
med ord laget av menn for å uttrykke sine.
Hvis du er redd for mangel på lidenskap fra din side, mangel på
begjær,
hvis du er redd for å gifte deg med meg på grunn av skyldfølelse
og
medlidenhet og kompromiss, så...
har jeg ingenting imot det.
Når må du gi ham et svar?
Innen jul.
Det er et grusomt stort ansvar.
Jeg holder fremtiden til den mannen i hendene mine.
Kanskje også forstanden hans.
Kunne du elske ham? -Det er kanskje ingen kjærlighet der.
Men kjærlighet er en utslitt, ulykkelig ting for meg nå.
Hvorfor spør du meg?
Jeg trenger en som er objektiv. Likeglad.
Da er jeg redd du spør feil mann.
God kveld, hr. Oak.
God kveld.
Sånn ja. -Forsiktig.
Jeg setter pris på at du ble med, Oak.
Ja, veldig bra. Godt jobbet. Men flere ting.
Hva synes du?
Jeg har ikke for vane å arrangere fester.
Kanskje det burde bli en årlig tilstelning. Hver julaften.
Jeg har invitert hele landsbyen. Tror du de kommer?
Tror du frk. Everdene kommer? -Det gjør hun sikkert.
Og du kommer også, håper jeg.
Jeg vet at frk. Everdene ville likt det om du kom.
Kanskje, i en time.
Se, jeg skjelver. Jeg er så nervøs.
Gabriel, kan du...
Så godt som mulig, er du snill. -Jeg skal prøve.
Er det en knute som er spesielt moteriktig?
Du spør feil mann.
Hva med kvinner?
Holder kvinner løftene sine?
Har hun lovet?
Løftet ble antydet.
Atter en gang er jeg... -Vil hun gjøre det rette?
Hvis det ikke er ubeleilig for henne.
Oak, du har blitt kynisk i det siste.
Hun lovte ikke første gang. Så hun har aldri brutt løftet sitt.
Hun har ikke lovt denne gangen heller.
Men det kommer hun til. I kveld.
Jeg vet at hun vil det.
Og når hun har gjort det...
Jeg ville fortelle deg om det på forhånd, Gabriel,
fordi jeg... Jeg tror jeg kjenner hemmeligheten din.
Jeg har sett dere sammen.
Måten du snakker til henne på.
Og ser på henne.
Og passer på henne.
Og jeg vet at du
betyr mye for henne.
Du har oppført deg som en mann,
og som den vellykkede rivalen, på grunn av din godhet,
vil jeg fortelle deg
at jeg er dypt takknemlig.
Kokken vil ha et ord, sir.
Kyss meg. Joseph. -Nei, ikke. Liddy, ikke.
Kan dere unnskylde meg?
Jeg har kommet for å si god natt.
Gå tilbake og snakk med stakkarene. Du har knust dem.
Jeg passer ikke til slike tilstelninger.
Nei. Ikke jeg heller.
Jeg skulle ønske jeg også kunne gå.
Jeg må gå. -Ikke før du har danset. Begge to.
Jeg insisterer.
Hr. Oak?
Takk.
Si hva jeg skal gjøre.
Gabriel.
Gjør det rette.
Beklager, unnskyld.
Frank.
Svart kler deg.
Men det er litt forhastet.
Du lever.
Og her er jeg. Trukket opp av havet.
Noen fiskere fant meg og tok meg med til land.
Jeg var visst død, og jeg foretrakk det.
En stund, uansett.
Hvorfor har du kommet tilbake? -Det er rart.
Jeg savnet deg.
Du virker ikke glad for å se meg.
Du sa jeg ikke betydde noe for deg.
Gjorde jeg?
Greit, da kan jeg være ærlig.
Jeg trenger penger.
Jeg oppga stillingen min for deg, og det virker litt hardt
at du har gården og huset, mens jeg lever av ingenting.
Jeg har ingen penger. -Så selg gården.
Kom hjem.
Nei.
Jeg sa: Kom hjem.
Jeg er ektemannen din, og du skal lystre meg!
Herregud.
Få se.
Hvis det er noen trøst, blir livet hans spart.
Affektdrap.
God morgen, Liddy.
Avlingen er god, frue. Den beste på årevis.
Får vi høstet inn alt før duggen kommer?
Så visst, frue. Vi har hellet på vår side.
Kom, Liddy, hjelp meg.
Beklager at jeg skremte deg.
Jeg ville ordne litt for dem. Jeg har ikke vært her på lenge.
Skal du inn?
Øvelser. Jeg synger bass i koret.
Jeg har hørt deg.
Da må jeg unnskylde.
Jeg håpte på å få sjansen til å snakke med deg.
Vi har ikke snakket sammen så mye som jeg skulle ønske.
Nei.
Jeg reiser fra England.
Reiser?
Skal til Amerika.
Det går en båt fra Bristol om fire dager. Jeg er med.
Nå som gården er trygg.
Jeg vet at jeg burde gi deg forvarsel.
Nei. Du kan dra når du vil.
Jeg drar i morgen tidlig. Uten noe vesen.
Jeg tror det er best slik.
Gabriel.
Vent.
Du synes nok jeg er rar, men
jeg har vært bekymret. Har jeg fornærmet deg?
Nei.
Er det på grunn av penger?
Jeg kan betale det du vil ha. -Jeg trenger ikke penger nå.
Et offisielt partnerskap? -Heller ikke et partnerskap.
Gården tilhører bare deg. Det er den beste gården i mils omkrets.
Så hvorfor drar du? -Jeg sa at jeg ville forlate deg en dag.
Du må ikke dra.
Forbyr du det? -Om du foretrekker det.
Jeg forbyr det.
Det er på tide at du kjemper i dine egne slag.
Og vinner.
Så vi burde ta farvel?
Vi får vel det.
Gabriel, vent.
Takk, Gabriel.
Du trodde på meg og kjempet for meg
og stod ved min side da resten av verden var imot meg.
Og vi har opplevd så mye sammen.
Var ikke jeg din første elskling?
Var ikke du min?
Og nå må jeg leve videre uten deg.
Om jeg visste...
Om jeg visste at du ville la meg elske deg og gifte meg med deg...
Men nå får du aldri vite det.
Hvorfor ikke?
Fordi du aldri spør!
Ville du sagt nei igjen?
Jeg vet ikke.
Sannsynligvis.
Så hvorfor gjør du det ikke?
Spør meg.
Spør meg, Gabriel.
FJERNT FRA BYENS LARM
Norsk tekst: Birthe Lorgen, Deluxe